Фен ли сте на хорър филмите?
Не съвсем.
Има прекалено много кръв.
Първият контакт.
Мога да ти дам автограф, ако искаш.
Да не ме следиш? - Днес е сряда.
Това да не е денят за следене?
Не, денят, в които излизат новите комикси.
Г-н Фицрой. - Ще вземем тези двете.
И какво те накара да проявиш такъв интерес към
графичните романи? - Помислих, че след като
ще работим заедно, трябва да знам повече за теб.
Казал съм ти всичко, което искаш да знаеш.
Виж, хората ти казват нещата, в които искат да повярваш.
Тези неща ми казват какъв си в действителност.
Явно така се отнасяш към всички нови хора в живота ти.
Това ли представляват взаимоотношенията с теб -
постоянно разпитване и подозрение?
Какво има? Смяташ, че няма
да успееш да минеш теста? - Живял съм достатъчно дълго,
за да не отговарям пред никого.
А такива са взаимоотношенията с теб.
Добре. Прочети книгите ми.
Влез в тайните на личния ми живот.
Но внимавай колко на дълбоко навлизаш, Вики.
Може да е страшно пътешествие.
Хайде, Сара, време за лягане е.
Трябва да станем рано заради хамалите.
Няма да се местя. Оставам тук.
Скъпа, не можеш. Ще харесаш новото място.
Няма. Нито пък Бътъркъп.
О, Сара... - Мразя те.
.:: КРЪВНИ ВРЪЗКИ ::.
Сезон 1, Епизод 4 "Надарената"
Познай какво. - Няма.
Добре, затвори очи.
Не е ли страхотно?
Кое му е страхотното на разпродажба на огромни китайски матраци?
Не това, а това тук.
"Никой случай не е прекалено странен.
Свръхестественото ни е занаят. " - Да.
Не, не исках това.
Не съм ловец на духове.
Те имат много клиенти, както ще имаме и ние.
Клиентката за 10:30 те чака.
Господи, дано това не е поредното
пътуване в зоната на здрача...
Този Стив е съвсем обикновен, нали?
Не е някаква откачалка?
Той е механик.
Обича колите антики.
И просто си е заминал?
Без да остави адрес или телефон?
Когато попитах Селесте дали знае защо си е тръгнал,
тя ми каза, че не е моя работа.
Когато хората бягат, го правят
обикновено, защото някой ги преследва.
Стив имаше ли някакви лоши навици?
Жени, хазарт, наркотици?
Не знам какво е станало между Стивън и дъщеря ми,
но от това, което виждах, той беше добър човек.
От както Селесте почина, Сара е сама
и има нужда от баща си.
Преди да се разболея можех да се грижа за нея
и ако училището й не й беше дало квартира,
не знам какво щеше да стане с нея.
Емили, трябва да ви попитам, дали има някаква вероятност
Стив да е замесен в убийството на дъщеря ви.
Не мисля, че той е способен да нарани Селесте.
Добре, ще го потърся.
Ще започна с автомобилните сервизи.
Това вероятно ще е добре като за начало.
И искам да ми кажете всичко възможно за Стив Джефрийс.
Не помня. - Спокойно, Сара.
Не си в беда.
Мама отиде в другата стая и ме повика.
И тогава чух писъците.
Чу ли някой друг?
Не чух никого.
Нямаше никой друг там.
Откъде знаеш това, Сара?
Нямаше.
Не чух никого. Само мама.
Тогава излязох от стаята си и тя кървеше.
Само това знам.
Детето крие нещо.
Добре, Сара, хайде да починем малко.
Разстроена е. - Каква е причината за смъртта?
Дълбоки наранявания. - Като от пробождане?
Не, по-скоро като от зъби и нокти.
От какво? Куче? Някакво животно? - Това беше първата ни теория.
Входната врата беше отворена, когато пристигнахме.
Не изключваме и възможността за грабеж.
Няма следа от влизане с взлом.
Може да е оставила вратата отворена.
Ти оставяш ли твоята врата отворена късно вечер?
Сара спомена ли баща си?
Разделили са се с майката преди около година.
Проверихте ли го? Убийството е много по-евтино от издръжката.
Винаги ли е такава?
Не, просто загрява. - Няма издръжка,
нито данни за домашно насилие. Той дори не е идвал на посещения.
Изоставил е семейството си.
Имал е проблеми. А понякога хората с проблеми,
ги разрешават като убиват други хора.
Вики... - До колкото знам,
той няма нищо общо.
Искаш да го намериш, за да се грижи за момиченцето?
Заповядай. Но запомни,
че не разследваш убийство.
Тя пък защо е толкова вкисната?
И аз се чудя.
Случаят ти не те притеснява, нали?
Обикновен случай на изчезнал човек.
Значи, избягалите бащи
вече не те притесняват? - Как биха могли?
Те никога не са там.
Терапевтът ти трябва да е очарован.
Ето ти информацията за онзи Фицрой.
Да, човече, доста труд хвърлих.
Този тип е по-нисък и от тревата. - Знам.
Той ли е онзи, с който Вики излиза?
Те работят заедно. - Значи го проверяваш,
защото му харесваш комиксите?
Не, мисля, че е замесен в нещо.
Да, и аз мисля, че определено е в нещо.
Какво ти става?
Виждам рана и нося солта!
Нали затова са приятелите!
"Нали затова са приятелите. "
Сара е много специално момиче.
Радвам се, че мога да й помогна.
Да се надяваме, че скоро ще открием баща й.
За нас не е проблем да остане тук.
Почти половината от учениците ни живеят тук.
Някой от тези деца не са ли прекалено малко, за да живеят
сами в училището? - Родителите им са разкрили
талантите им в ранна възраст.
Те разбират, че да ги запишат
в Коб Академи е най-добрият начин
тези таланти да се развият напълно.
Видях уебсайтът ви. Пише "За надарени деца".
Това да не е училище за гении?
Някои от учениците ни са писатели,
учени, математици.
Имаме едно десетгодишно момче, което може да смята по-бързо
и от калкулатор и успява да раздели
числото Пи няколко хиляди пъти.
Каква е дарбата на Сара?
Тя е художничка.
Работите й показват въображение, чувство за пропорции
и композиция на ниво далеч не за човек на нейната възраст.
Баща й посещавал ли я е?
Имате предвид след като ги изостави?
Очевидно не го харесвате.
Той имаше някакво негативно влияние.
Винаги беше безразличен към успехите й тук
и се опитваше да потисне таланта й.
Предполагам, че на някой хора не им е писано да стават бащи.
Селесте каза ли защо напуска града?
Предполагам, че беше заради работата й.
Дадох й препоръка за западни училища.
Г-н Коб.
А това е Лоръл, учителката по рисуване на Сара.
Тя и Сара имат много специална връзка.
Днес имах късмет. Сара нарисува картина за стаята ми.
Сара, това е г-ца Нелсън. Тя иска да говори с теб.
Лоръл и аз ще бъдем ето там.
Знаеш ли, ако аз ти казвам Сара,
ти можеш да ме наричаш Вики. - Добре.
Харесва ли ти тук в Академията?
Добре е. Всичките ми приятели са тук.
Е, хубаво е да имаш приятели.
Всички имаме нужда някой да се грижи за нас, нали?
Ами баща ти?
Мислиш ли, че можеш да живееш с него?
Татко не ме иска.
Идвал ли е докато майка ти я е нямало?
Не. - Обаждал ли се е?
Казах ти - той ме мрази.
Знам, че го чувстваш така,
но той не те мрази.
Тръгна си, защото бях лоша.
Не казвай това. Не е вярно.
Сигурна съм, че баща ти не те мрази.
Кой би могъл да те мрази?
Отивам си в стаята. - Разбира се.
Лека нощ, Сара. - Сара, всичко е наред.
Сара!
Баща й наистина не й е звънял.
Тя си мисли, че вината е нейна, затова че си е тръгнал.
Децата идеализират родителите си и когато някой от тях си тръгне
децата смятат, че вината е тяхна.
Какво друго знаете за Стив Джефрийс?
Хенри. Много време мина.
Прекалено много. - Да не си се подстригал?
Никога.
Има нещо различно в теб.
Наистина? - Наистина.
Не съм се променил.
Г-н Фицрой е много важен обитател на блока.
Притежава половината от последния етаж.
Да не мислите, че е направил нещо? - О, не, не.
Просто се опитвам да му помогна.
Но няма да е зле да не му споменаваме за това,
ако ме разбирате. - Той е свястен човек.
Явно от тези комикси вади доста пари.
Трябва да имаш дебел портфейл, за да живееш тук.
Какъв му е графикът?
Абсолютна нощна птица е. Предполагам, че и оттам
взима идеите за комиксите.
Доста са обезпокоителни.
Подари ми няколко за миналата Коледа,
както и банкнота от 100 долара.
Запазих парите, а комиксите дадох на племенника ми.
Детето така или иначе е объркано, така че...
Има ли много приятели,
които да го посещават?
Може да се каже. Г-н Фицрой има особено
отношение към дамите.
Фицрой.
Двайсет минути.
Тръгваш ли? - Нещо изникна.
Важно е.
Добре. Определено си променен.
Значи мислиш, че бащата е казал на майката, къде е отишъл?
Е, той е избягал. Едва ли го интересува
дали ще му пратят картичка за Коледа.
Като мъж се чувствам обиден от това.
Наистина?
Не ми изглеждаш да си падаш по дългите връзки.
Аз съм дефиницията на думата "дълго".
Не е задължително да е един момент разбира се.
Ако не е казал на жена си къде живее,
какво точно правим тук?
Добре, ако не й е казал,
може да е оставил нещо, което да ни отведе до него.
Добре ли си?
Заради кръвта е.
Не ти се гади от нея, нали?
Просто съм гладен.
Ясно.
Подушваш ли нещо друго? Можеш ли да познаеш
кой е направил това? - Аз съм вампир,
а не ловно куче. - Точно така.
Добре, търсим всичко, което той може да е изпратил...
Снимка...
картичка...
Селесте, обади ми се. Лорън, 12 април.
Хенри.
Погледни това.
Развито въображение. Типично за момиче,
току-що изгубило майка си.
Това е изпратено седмица преди смъртта на майката.
Здрасти. Радвам се, че още си тук.
Работя, докато клиентите ми имат нужда от мен.
Изглежда, че не съм единствената,
която е минала в нощната смяна.
Питах се дали мога да ти задам няколко въпроса
за смъртта на Селесте Джефрийс.
Доста е необичайна.
Честно казано се питах
кога ще дойдеш да разпитваш за нея.
Абсолютна загадка.
Първо помислих, че е убито от животно или по-точно от животни.
Какво имаш предвид, кучета ли?
Само че всяко куче оставя
козина, слюнка или следи от ухапване.
Полицията го е сметнала за странно?
Полицаите са тренирани да не обръщат внимание
на странните неща. И ти беше така.
Нека да кажем, че напоследък
нищо не ми струва прекалено странно.
Каква е теорията ти?
Не е нещо, което може да се арестува.
Значи няма следи?
Знам, че този или това, което го е направило е било уплашено или
ядосано, защото иначе щеше да спре след като я убие.
Може ли нещо като това да я е убило?
Ако съществуваше.
Съществува ли?
Благодаря за помощта, Ражани.
Защо й го показа?
Големи зъби и нокти.
Според мен това не е рисунка,
а снимка на местопрестъпление. - Добре, ти залагай на Торбалан,
а аз на бащата.
Знаеш ли, обядвах с Торбалан миналата седмица.
Наистина ли? Как е той? Не съм го виждала,
откакто бях на пет.
Заслужавам бонус към заплатата. - Платих ли ти?
Проверих всеки сервиз за стари коли в града
и намерих бащата на Сара. Работи в Вангард Винтедж Карс
в Мейпъл. - Браво на теб.
Направо мога да отида на почивка.
Ами бонусът ми? - Ще ти донеса тениска от Ямайка.
Какво мислиш за това?
Изглежда, че някое дете има доста живо въображение.
Не, имам предвид... Може ли да бъде нещо
свръхестествено? - Не знам.
Може би Голямата стъпка.
Но доколкото знам, те не са оранжеви.
Добре. Провери в Интернет за нещо, което дори наподобява това.
През това време аз ще отида на гости
на нашия съвсем реален заподозрян.
Стивън Дейвид Джефрийс?
Коя сте вие?
Тук съм заради жена ви.
Не съм наранил Селесте.
Не съм и питала.
Но гузната съвест е много забавна.
Бившата ми жена е мъртва. Полицията очевидно не обича
бившите съпрузи. - Ей, Стив,
имам нужда от помощ отзад.
Добре. Дани, я кажи къде бях миналата събота.
Гледахме Ultimate Fighting в Брю Кинг
с останалите от отбора. Защо?
За нищо. Идвам след няколко минути.
Сега какво?
Ще ме арестувате? - Кой е казал, че съм ченге?
Тогава защо говорим въобще?
Аз съм частен детектив.
Тъщата ви ме нае. Иска да се приберете
и да се грижите за Сара. - Кажете на Емили
да намери някой друг. Не мога да й помогна.
Вие сте баща на детето!
Призна ли вече? - Ще го направи.
Намирала си бащата? - Да, и има алиби.
Нещо се е случило на това семейство, Майк.
О, Вик... - Не! Бащата знае.
Хлапето знае. Тя знае кой е убил майка й.
И ти все още мислиш, че е бащата.
Виж, Кейт говори с момичето. Психиатърката също.
И двете мислят, че момичето не знае нищо.
А ти какво мислиш?
Телефонните разпечатки от гаража на Стив показаха,
че той се е обаждал в училището. - Значи е говорил с нея.
Говорил е с някого. Това не доказва нищо.
Поне е начало. - Знаеш ли, обикновено бих казал
да вярваш на инстинктите си... но този случай ме притеснява.
Стига, не се притеснявай. Ще ти излязат бръчки.
Казах ви. Той не ме иска.
Аз го накарах да си тръгне. - Децата не карат възрастните
да правят каквото и да било. И моят баща си тръгна,
когато бях малка. Наистина.
Понякога просто възрастните
си тръгват.
Вината не е твоя.
Аз мразих баща си, след като ни напусна.
Още ли го мразиш? - Е, няма да го номинирам
за Баща на годината скоро, но...
Баща ти някога наранявал ли е теб или майка ти?
Не. Защо ме питате това?
Може ли да се прибера? - Само още едно нещо.
Това баща ти ли е? - Не, това е Бътъркъп.
Виждаш ли? Бътъркъп не би наранил никого.
Г-це Нелсън, оценявам загрижеността ви,
но я разстройвате. Сара, време е за часа ти.
Ще те заведа долу.
Лоръл? - Вики, нали?
Имате ли нещо против да ви задам няколко въпроса
за изкуството на Сара? - Не, разбира се.
Има страхотно виждане за нещата. - Повече отколкото си представяш.
Изпратили сте това на майка й преди няколко дена.
Може би това е лоша идея. Извинете ме.
Също така смятам, че сте се обадила и на баща й.
Стив е звънял тук и е говорил с някого.
Не е било със Сара, не мисля, че е бил и Коб.
Притеснявах се за нея. И все още съм.
Рисува подобни неща от няколко месеца.
Говорих и с двамата й родители.
Това има ли нещо общо с желанието на майката на Сара
да се преместят? - Така мисля.
Тя искаше да смени обстановката около Сара.
Сметнах, че идеята е добра. - А баща й?
Той сякаш вече знаеше какво става с дъщеря му.
И изглеждаше сякаш не го интересува.
Да, и аз получих същото усещане.
Има ли нещо друго, което ви е разтревожило,
като изключим рисунката? - Не беше просто една рисунка.
Бяха много.
Много добре. Така упражнява и уменията си.
Здравей, Сара.
Здравей, Бътъркъп.
Мисля, че трябва да поговорим.
Когато ги видях за пръв път, разбрах, че е надарена.
Показах ги на г-н Коб и той се съгласи с мен.
Дори я направи една от специалните си ученици.
Специални ученици? - Той проявява по-особено
отношение към по-надарените и по-умните деца.
За него важното е талантите
да се разкрият напълно.
Рисунките започнаха да стават все по-жестоки.
Това може ли да е баща й?
Някакъв вид тормоз?
Не знам. Не съм психолог.
Просто искам тя да получи помощ.
Имаме проблем, Сара...
с Лоръл. - Защо?
Лоръл ми е приятелка. - Ти си ми приятелка, Сара.
Лоръл ни излъга. Пратила е рисунка
на Бътъркъп на майка ти. Затова майка ти искаше
да се преместите. - Не би направила това.
Напротив. А сега говори с другата жена.
Защо?
Защото искат да отведат.
И искат да ти вземат и Бътъркъп.
Те знаят, че Бътъркъп е наранил майка ти.
Но той не искаше. - Това не ги интересува, Сара.
Лоръл говори с нея сега и се опитва да те отведе от тук.
Не трябва да прави това!
Какво е това? - Не знам.
Не искам да наранявам хората.
Вече ти казах, Сара.
Не си ти, а Бътъркъп.
Пусни Бътъркъп да отиде.
Трябва да си ядосана.
Лоръл не иска да си в класа й.
Тя те мрази! - Тогава и аз я мразя!
Вики!
Излез!
Какво стана?
Не знам, но ще разбера.
Просто си почивай, нали?
Вики!
Вече идваш и при злополуки?
Парамедиците се обадиха и казаха, че си тук.
Какво стана? - Виж, тук ще имаме проблем.
Защото аз ще ти кажа, но...
Но няма да ти повярвам, нали?
Защо се отнасяш така с мен
в последно време?
Добре. Огромно прозрачно създание се появи в стаята,
метна ме на пода и удари Лоръл в лампата.
Една жена почти не умря, Вики.
Това не е шега.
Говоря сериозно.
Какво, вече всичките ти случаи са като излезли от някой хорър филм?
Предполагам, че и Фицрой е замесен в това.
Хенри няма нищо общо с това.
Дори не беше тук.
Вече е.
Имам работа за вършене.
Майк...
Върви ми с полицията.
Да, наистина.
Губите си времето. Казах ви, че няма да се занимавам със Сара.
Тя е дете, не игра на карти.
Не е като да спреш, щом не ти харесва.
Нямате си и на идея какво става.
Стоите настрана. - Знаеш ли, нощем се моля,
някой ден да се науча да го правя, но нямам късмет засега.
Не я познавате.
Плюс това не бих могъл да й помогна.
Селесте не би ми позволила. - Значи с жена ти
сте имали проблеми. Голяма работа. Всички имат.
Когато имаш дете, се предполага, че трябва да се грижиш за него.
Напълно заслужавате това, което ще ви се случи.
Махайте се.
Учителката на Сара почти не умря тази вечер
и мисля, че ти знаеш кой или какво я нападна.
Сега... тази жена се опитва да ти помогне.
Съветвам те да бъдеш учтив.
Добре. Искате да знаете какво е?
Защо пък не?
Едва ли бихте ми и повярвали!
Кой е направил това? - Беше Сара.
Знаеш ли, можеш да започнеш с обясненията.
Имала ли сте въображаем приятел?
Да, такъв, който живееше в замък
и идваше на чаените ми партита. Не някой, способен на това.
Е, този на Сара го направи.
Когато беше бебе започнаха да се случват разни неща.
Нещата около нея се тресяха, падаха от рафтовете,
или просто се чупеха.
Селесте помисли, че е поутъргайст,
сещате се - като филма. Знам, откачено, нали?
Ще се изненадаш. - Продължавай.
Когато порасна и нещо се случеше,
тя казваше, че куклата й го е направила.
Бътъркъп. Тя да не е медиум?
Владее телекинеза. - Да, същото каза и Коб,
директорът на училището...
Срещнахме се. - Намерихме го чрез психолога,
при който водихме Сара.
Каза, че може да ни помогне. Тя била надарена.
Отначалото беше добре.
Предметите спряха да се чупят. Сара изглеждаше щастлива.
И тогава всичко се промени. Когато Сара искаше нещо,
Бътъркъп се появяваше.
И каквато сила и да има тя, ставаше все по-силна.
Явно училището не е било много от полза.
Казах на Коб какво става, а той просто каза, че всичко е под контрол
Исках да отпиша Сара от училището,
но Селесте не беше съгласна.
Коб беше убедил и нея.
Тогава една вечер се прибрах от работа.
Сара беше изпотрошила кухнята.
Сара, не можеш да продължаваш да правиш това
Бътъркъп не го направи нарочно.
Не е бил Бътъркъп, съкровище.
Той не е истински. - Не казвай това!
Сара, трябва да спреш с това.
Бътъркъп те мрази! Мрази те!
Едва оцелях. Така че, да,
знам какво уби Селесте, но кой би ми повярвал?
Мисля, че вече си част от цял клуб.
Селесте се е опитвала да изведе Сара от това училище.
Знаех си, че и тя се е сетила.
Само ако ме беше послушала по-рано.
Все още можем да помогнем на Сара!
Тя ще е добре, заедно с онова нещо.
Не, ако онова, което казваш за това училище, е вярно,
значи тя е в опасност. - Трябва да си я прибереш!
Тя почти не ме уби веднъж!
Няма да се върна за втори рунд. - Тогава какво?
Ще оставиш Коб да я превърне в убиец?
Що за баща си ти?
Не много добър предполагам.
Съжалявам.
Обади ми се, когато ти дойде акъла.
Кучи... - Сега какво?
Не можем да пратим социалните да се справят с това.
Не, за такива неща трябва родителите да поемат отговорността.
Този тип ще си зареже детето!
Той има своите причини.
Те всички имат причини, нали?
Жена му е мъртва.
Дъщеря му почти не го е убила.
Стив не е същия като баща ти.
Всички имат проблеми с бащите си.
На мен ми отне 300 години, за да ги преодолея.
Нещата му са абсолютна епическа зарибявка.
Създава собствена вселена.
Каква вселена? - Нали знаете "От Ада"?
А да. Този го харесвах.
Да, има същите исторически детайли.
Написа една история за Първата световна.
Направо имаш чувството, че си там.
И има едно чудовище, което се появява на Коледа...
Без спойлери, Едуин.
Ако е на корицата, не е спойлер, Брент!
По какво друго си падате?
По-хард нещата са горе.
"Падам си" по това да разбера повече за Фицрой.
Какъв е той? - Както ви казах.
Като Моур... - Но има нещо на Уорън Елис...
Ти си като Уорън Елис... идиот!
Ти живееш с майка си!
Въобще не ми говори...!
Та, появява се обикновено вечер? - Да, страхотно е.
Някой от клиентите ни всъщност имат и работа през деня.
Обича кръвта явно?
Да, един път една готик мацка дойде и си поряза пръста
и го помоли да подпише книгата с кръв.
Мисля, че щеше да й скочи на мига.
Беше готина! - Беше много готина.
Вики Нелсън.
Вики Нелсън. Дано да е важно.
Здрасти. Аз съм. - Здрасти, Майк.
Щях да ти се обадя. Кое време е всъщност?
Да не спеше? - Не.
Просто си почивах.
Намерих нещо за Коб...
този, който управлява училището?
Още работи с прозрачни чудовища?
Не, става дума за Коб. Той прави нещо
на тези деца и на Сара Джефрийс.
За какво точно говориш?
Тормози ги? - Не, по-скоро ги манипулира.
Използва умствените им способности, за да убива хора.
Все едно не съм чул последната част...
но ще се поразтърся, става ли? - Добре. Благодаря.
О, и, Вики, направи ми услуга
и стой настрана от това училище. - Майк, трябва да знаеш по-добре.
Никога не давай заповеди на момиче, което е спало
по-малко от 3 часа.
Тъкмо щях да ти звъня.
Е, вече съм от плът и кръв тук.
Стив Джефрийс тъкмо се обади. Каза да ти предам,
че си била права. Каза, че отива да вземе дъщеря си.
Какво?
Каза, че е на път вече. Събра семейството заедно
Краят е щастлив, нали?
Не бих определила смъртта му като щастлив край.
Хайде!
Хенри, здрасти. Аз съм.
Трябваш ми. Бащата на Сара е на път
за училището...
Девет от десет човека, които са правили това, по-късно казват,
че е било много лоша идея! - Какво правиш тук?
Опитвам се да предотвратя убийството ти.
Не ми трябва помощта ти. - Всъщност мисля, че ти трябва.
Хайде. Да отидем да вземем дъщеря ти.
Хенри, здрасти. Аз съм.
Трябваш ми. Бащата на Сара е на път
за училището. Трябва да отида там,
преди да е направил нещо глупаво.
Моля те, моля те, моля те, моля те, моля те, ела там. Чао.
Нека да си поговорим за надарените деца.
Г-це Нелсън.
Г-н Джефрийс! Сигурен съм, че Сара ще се радва да ви види.
Да вървим.
Имаме гости.
Сара? - Тате?
Дойдох да те прибера вкъщи.
Сара, дошъл е да вземе Бътъркъп.
Сара, не!
Трябваше да ми кажеш, че искаш да ме следиш.
Защото няма какво да криеш, така ли?
Не, тогава нямаше да се наложи да намалявам,
за да не се загубиш и да се връщаш в училището за таланти.
О, училището за таланти.
Както там го наричаш.
Какво правиш тук, оглеждаш мястото?
Не е чак толкова романтично.
Вики е тук и е в беда,
може да се присъединиш, ако искаш.
Правя само най-доброто за Сара.
Като я превръщаш в убиец? - Тя не е убиец.
А да бе верно, Бътъркъп е!
Бътъркъп е много специален.
Няма никакъв Бътъркъп... - Съществува, защото Сара
вярва в него. "Силата на ума побеждава реалността."
Квантовата физика го признава. - Ти си квантов откачалник...
Сара живее в реален свят.
Реалният свят унищожава детските мечти и ги
превръща в нещо, което не са.
Ще позволя на Сара да остави Бътъркъп жив.
И той ще й даде сила, която малко хора биха могли дори да си представят.
И ти ще я съветваш, нали?
Няма да стане.
Хайде, миличка, тръгваме си. - Виж какво прави той, Сара.
Иска да вземе Бътъркъп! - Стив, свали пистолета!
Спри! Не трябва да правиш това!
Махни ми се от пътя.
О, добре... и багер не може да разбие тая врата.
Ще потърся друг начин да влезем.
Сара, баща ти иска да ти помогне. - Не, не иска.
Той имаше пистолет. Това е лошо, ти също си лоша.
Стой на място! - Майк, свали пистолета!
Обзалагам се, че ако умреш целият този кошмар ще свърши.
Хенри, не! Никой няма да нарани никого!
Сара, не това трябва да правим, нали?
Хайде, не искаш да правиш това.
Кажи на Бътъркъп да спре. - Не.
Сара, не позволявай на Бътъркъп да прави това.
Ти можеш да го контролираш, не му позволявай да контролира теб.
Не трябва да те слушам повече.
Г-н Коб каза така. - Сара, обичам те.
Просто искам да те заведа вкъщи.
Той лъже, знаеш го!
Сара, чуй ме, говорих с баща ти, той те обича.
Ти, ти... трябва да му простиш.
Ти каза, че ти не си простила на твоя баща.
Твоят баща се върна... - Не я слушай.
Той е тук и те обича и ще те заведе вкъщи.
Ти излъга. Не Бътъркъп правеше тези неща, а аз.
Била съм аз през цялото време и не го спрях.
Тате.
Добре ли си?
Да, по дяволите, събирането на семейства е кофти работа.
Да.
Сара, миличка, толкова ми липсваше. - И ти на мен.
Ще бъдем добре. Ти, аз и Бътъркъп. - Бътъркъп го няма вече.
Всичко ще е наред, Сара.
Какво си ти, Фицрой?
Рисувам комикси,
ще го преживееш... - Видях какво направи вътре.
Начинът по който изглеждаше. Това не беше човешко.
Що за изрод си ти?
Хенри, не! Хенри, моля те, остави го. Господи, моля те!
Майк, не е това, което мислиш... - Кое, това ли? Знаела си за това?
Това не е като Брам Стоукър... - Какво? Той е Каспър, домашният вампир?
Какво, по дяволите, правиш с него, Вики? - Работим заедно.
Така ли... и какво друго?
Майк...
беше наистина много дълъг ден...